Žaloba podaná 30. apríla 2014 – Ineos Manufacturing Deutschland a i./Komisia
(vec T-280/14)
Jazyk konania: nemčina
Účastníci konania
Žalobkyne: Ineos Manufacturing Deutschland GmbH (Kolín, Nemecko), Ineos Phenol GmbH (Gladbeck, Nemecko) a Ineos Vinyls Deutschland GmbH (Wilhemshaven, Nemecko) (v zastúpení: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen a T. Woltering, Rechtsanwälte)
Žalovaná: Európska komisia
Návrhy
Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:
zrušil rozhodnutie Európskej komisie z 18. decembra 2013 o začatí konania vo veci formálneho zisťovania vo veci štátnej pomoci SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Podpora elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie a nižší príplatok EEG pre energeticky náročných odberateľov,
zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.
Dôvody a hlavné tvrdenia
Na podporu svojej žaloby uvádzajú žalobkyne štyri žalobné dôvody.
Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 107 ods. 1 ZFEÚ a článku 108 ZFEÚ nesprávnym klasifikovaním osobitného systému náhrad
Žalobkyne tvrdia, že rozhodnutie o začatí konania porušuje článok 107 ods. 1 ZFEÚ, článok 108 ZFEÚ a článok 13 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES1 z dôvodu, že príplatok EEG, ktorý je upravený v zákone o uprednostňovaní energií z obnoviteľných zdrojov (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien) (ďalej len „EEG“), nepredstavuje poskytnutie štátnych prostriedkov a znížený príplatok EEG pre energeticky náročných odberateľov nepredstavuje zrieknutie sa štátnych prostriedkov.
V tejto súvislosti uvádzajú, že Komisia vykonala svoje preskúmanie na základe nových vymedzujúcich parametrov, ktoré sú nezlučiteľné so zásadami doterajšej judikatúry. Komisia najmä vôbec nezohľadnila kritérium konkrétnej dispozičnej moci štátnych orgánov, ktoré je podľa ustálenej judikatúry nevyhnutné pre klasifikáciu ako štátny prostriedok, a považovala za dostatočné, že štátny zákonodarca vplýva na platobné toky medzi súkromnými osobami a že regulačné orgány dohliadajú na dodržanie zákonných požiadaviek súkromnými osobami.Ďalej tvrdia, že Komisia je viazaná svojím rozhodnutím, ktorým nepovažovala EEG 2000 za pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ z dôvodu, že sa neuskutočnil transfer štátnych prostriedkov, a preto z právneho hľadiska nesprávne klasifikovala EEG 2012 ako novozavedený protiprávny systém pomoci.Okrem toho Komisia nedostatočne preskúmala, a preto si ani neuvedomila, že systém náhrad pre energeticky náročných odberateľov je odôvodnený cieľom, povahou, resp. vnútornou štruktúrou EEG 2012, a preto nepredstavuje selektívne zvýhodnenie.Druhý žalobný dôvod je založený na porušení článku 108 ods. 1 ZFEÚ a článkov 18 a 19 nariadenia č. 659/1999 z dôvodu nenavrhnutia vhodných opatrení Žalobkyne na tomto mieste tvrdia, že Komisia mala v každom prípade pri preskúmaní EEG 2012 uplatniť konanie pre existujúce pomoci podľa článku 108 ods. 1 ZFEÚ a článkov 17 – 19 nariadenia č. 659/1999 a Nemecku mala pred začatím konania vo veci formálneho zisťovania ponúknuť vhodné opatrenia namiesto vystavenia účastníkov trhu značným hospodárskym rizi
kám tým, že klasifikovala EEG 2012 ako novú, neoznámenú pomoc.Tretí žalobný dôvod je založený na porušení práva byť vypočutýŽalobkyne okrem toho namietajú, že Komisia ich mala pred vydaním rozhodnutia s tak závažnými právnymi následkami jednoznačne vypočuť.Štvrtý žalobný dôvod je založený
na nedostatočnom odôvodnení Napokon žalobkyne tvrdia, že rozhodnutie o začatí konania je na dôležitých miestach nedostatočne odôvodnené.
________________________1 Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie člá