Rješenje Općeg suda (peto vijeće) od 26. studenoga 2014. – Léon Van Parys protiv Komisije
(predmet T‑171/14)
„Tužba za poništenje – Carinska unija – Dopis Komisije kojim se obavještava tužitelja o produljenju roka za obradu zahtjeva za otpust carina – Zahtjev za odluku – Nenadležnost Općeg suda – Nepostojanje pravnog interesa – Očita nedopuštenost“
1. Tužba za poništenje – Nadležnost suda Unije – Zahtjev za donošenje deklaratorne presude – Nedopuštenost (čl. 263. UFEU‑a) (t. 15.)
2. Tužba za poništenje – Akti koji se mogu pobijati – Pripremni akti – Isključenje – Dopis Komisije kojim se obavještava tužitelja o produljenju roka za obradu zahtjeva za otpust carina – Isključenje (čl. 263. UFEU‑a) (t. 20.‑22., 27., 28.)
3. Tužba za poništenje – Poništavajuća presuda – Učinci – Obveza usvajanja provedbenih mjera – Opseg – Odluka koja ne mora nužno imati isto obrazloženje kao poništeni akt (čl. 263. UFEU‑a) (t. 32.‑34.)
Predmet
| Kao prvo, zahtjev za poništenje dopisa Komisije od 24. siječnja 2014. kojim se obavještava tužitelja o produljenju roka za obradu zahtjeva za otpust carina predviđenog člankom 907. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 253, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 1., str. 3.), i kao drugo, zahtjev da se utvrdi da je članak 909. Uredbe br. 2454/93 proizveo pravne učinke u odnosu na tužitelja na temelju presude Općeg suda od 19. ožujka 2013., Firma Van Parys/Komisija (T‑324/10, EU:T:2013:136). |
Izreka
2. | | Nalaže se društvu Firma Léon Van Parys snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Europske komisije. |